Оригинални субтитри: -ANF- Animanga Nucleus Fansubs
Започвам своя бяг из покрайнините, слънцето напича ми гърба.
Както всеки път, ме потупваш по рамото.
Очарован съм от теб, без да знам защо.
Твоята ръка не ще се свърже с моята.
Не си спомням кога, но погледа ми се спря върху теб и така започна всичко.
Няма да те пусна да си тръгнеш. Не се съмнявам в това. Луд съм по теб.
Искам да крещя "Обичам те". Да се опитаме да променим утрешния ден.
Искам да загърбя отминалите безмълвни дни.
Искам да крещя "Обичам те". Да проявим смелост и да направим крачка напред.
Искам да почувстваш тези чувства, които ме изгарят.
Въпреки че "Шооку" загубиха от "Районан",
завръщането на Миаги
вдигна духа на отбора и те вече мечтаеха за шампионската титла.
Най голямата заплаха за отбора на "Шооку" се яви
в лицето на Мицуи и неговата банда, който дирейки мъст срещу Миаги
се опита да издейства дисквалификация на отбора.
По време на този конфликт,
стана ясно, че навремето Мицуи е бил част от отбора.
Той веднъж вече бе покорявал заветния връх в основното училище.
"Най полезният играч" бе контузен при единоборство с Акаги.
Той бе дал клетва да се възстанови и да се върне в игра, за да се отблагодари за помощта на треньор Анзаи.
Трябва да се възстановя колкото се може по бързо и да се върна
в игра, за да се отплатя на треньор Анзаи.
Само стой и гледай, Когуре!
Мицуи, травмата ли те промени?
"Мощна забивка" - епизод 27-ми
"Искам да играя баскетбол"
Помня това. Тогава започнаха квалификациите за окръжното.
Мицуи, който трябваше все още да е на легло, се появи на терена.
Добро утро!
Мицуи?
Това не е ли Мицуи?
Мицуи, изписали са те?
Можеш ли да вървиш? Как е глезена ти?
Сигурен ли си, че си добре? Да те изпишат толкова бързо!
Ще ръждясам от цялото това лежане в болничното легло.
Мицуи...
Треньор Анзаи.
Приветствия!
Вече си излязъл от болницата...
Радвам се.
Мицуи, мислиш ли, че ще можеш да влезеш във форма до квалификационният мач?
Почти не остана време.
Със сигурност.
Тогава няма за какво да се тревожим.
Акаги, съперничеството по между ни не е приключило.
Когато се върна в игра ще ти покажа кой е по добрият.
Не си мисли, че си ме победил.
Не говори небивалици, вече те победих.
Хайде, всички заедно! Подай!
Отново успя...
Мицуи пак се е изнизал, д-ре. Също като вчера.
Не го разбирам, раната му тъкмо започна да заздравява.
Дали е избягал, за да се срещне с приятелката си?
Макар че ми се вижда невъзможно. Той говори само за баскетбол.
Подочух, че в основното училище Мицуи е бил невероятен играч.
Да, дори публично обяви, че ще изведе "Шооку" до националното.
Спомням си, че спомена нещо за окръжни квалификации.
Добре! Това беше, Акаги!
Всичко, което трябва да направиш е да не помръднеш опорният си крак...
... иначе ще свирят "крачки".
Ясно.
Добре тогава, още веднъж.
Не избягвай сблъсъка, Акаги. Стигне ли се до там, ти имаш преимущество.
Кой го отбягва?
Браво! Страхотно!
Няма нужда от употреба на сила.
Добре ли си?
Да, да. Наистина си мощен.
Така! Остана съвсем малко време до мача. Няма да загубим!
Да!
Няма да загубя, по дяволите.
Е, как беше? Отдавна не си играл баскетбол.
Док... докторе!
Познах ли?
Да, но, глезена ми вече не е проблем.
Просто отидох малко да позагрея,
за да мога да тренирам официално с отбора.
Какво правиш?
Ами ако нещо се случи с глезена ти?
Разбирам как се чувстваш,
но точно сега е много важно да си почиваш.
Ако сега претовариш глезена си няма да можеш да се върнеш в игра много дълго време.
Моля те да стоиш тук докато оздравееш напълно.
След това ще можеш да играеш баскетбол колкото си искаш.
Трябва само да потърпиш още месец.
Разбираш ли, Мицуи?
Още един месец.
Но тогава няма да успея...
... да играя в квалификациите...
Проклятие!
Мицуи...
А-а? Днес спа много тихо. Рядко се вижда такова нещо.
Предполагам, че думите на д-ра са оказали ефект.
Всъщност, когато слуша е много добро хлапе. И е готин.
Нека медицинската сестра се погрижи за теб, Мицуи...
Този малък вагабонтин!
Глезена ми не ме боли. Вече не ме боли.
Мога да играя.
Добре!
Мицуи е напълно възстановен!
Не те ли боли вече?
Добре съм, контузията ми отшумя напълно.
Не се претоварвай, Мицуи. Ако те заболи си почини.
Казах ти, че не ме боли. Повече ме боли като си почивам.
Когуре, иди и прекарай известно време в болницата и сам ще разбереш.
Три дена, без да играя и имах чувството, че умирам.
Мицуи...
Страхотно! Защитата е най важното звено!
Когуре!
Акаги, твърде си наивен!
Невероятно!
Все пак той е Мицуи!
Как беше? Видя ли това, Акаги?
Мицуи!
Мицуи! Мицуи!
Мицуи!
Нали глезена ти беше излекуван?
Като последица, Мицуи не можа да играе в квалификациите.
Голям е!
Този номер 10! Чух, че бил новобранец.
Почитания!
Давай, Акаги!
Браво!
Страхотен изстрел, Акаги!
Продължавай все така!
Да.
Добре! Давайте! Добра работа, "Шооку"!
След този мач, Мицуи повече не се появи в залата.
Мицуи.
Когуре, винаги си бил плямпало.
Но това е истината, Мицуи.
Наистина ли така е станало?
Не знаех, че Мицуи е бил баскетболист.
Ако не се бе контузил, сега сигурно щеше да е звездата на отбора.
Това е невъзможно, защото аз, Сакураги, съм звездата на отбора.
Мицуи...
Толкова бе заслепен да си отмъсти на Рийота.
Мисли си, че е по добър от останалите.
Само защото Рийота е новобранец и всички се надяват на него.
Защото той има всичко, което ти загуби.
Мицуи.
Мицуи, дълбоко в сърцето си копнееш да се върнеш в игра...
Здравейте, приятели! Най накрая Ханамичи ще се появи на терена. Нека го подкрепим!
Ако можеш да държиш топката в ръка, ще станеш велик баскетболист.
Мицуи, искаш ли наистина да се върнеш в отбора?
Вече не помня кога бе, но веднъж на плажа...
Копеле такова...
Какво има, Мицуи?
Нищо.
Ще ми подадеш ли топката?
Имам предвид... топката...
О, само секунда.
Ела и сам си я вземи.
Да!
Ще ти я дам! Ето!
Тогава не ти допадна това, което видя, Мицуи,
защото не можеше да ги гледаш колко са щастливи по време на игра.
Мицуи.
Мицуи, ти не си забравил за баскетбола, затова...
Спри, Мицуи.
Млъкнете! Всички вие! Безсмислено е да говорим за миналото.
Когуре!
Проклет женчо.
Още не си чул, Горилата никога...
Намесиш ли се, нещата само ще се влошат. Стой настрана.
Защо? Аз съм главният герой тук.
Пусни ме. Искам да спася "Четириочко".
Значи кракът ти е напълно здрав, Мицуи.
Това е страхотно. Да поиграем.
"Четириочко"!
Ти тъп ли си? Да играем баскетбол, заедно? Идиот!
За мен баскетбола е нищо повече от един скапан спорт.
Дойдох тук само за да пребия Миаги.
Няма да ти позволя да ми припомняш някакви скучни истории от миналото.
Баскетбола е просто извънреден час за спорт на учениците.
Нямам никакво желание да играя! Ясно ли е?
Какво стана с "Искам да стана национален шампион"?
Какво стана с "номер едно в Япония", "да направя "Шооку" номер едно"?
Целта ми е да превърна "Шооку" в доминираща сила. Да станем най добрите в Япония!
Да използваме силата си и да мачкаме наред.
Не ти стиска.
Дори не опита да го направиш.
Нямаш нищо, а дрънкаш глупости.
Поне не разваляй мечтите на другите.
Когуре.
Това е минало, няма нищо общо с мен!
Забранявам ти да казваш това.
Аз не съм като Акаги. За мен е невъзможно, някой с толкова...
... слаби умения да спечели шампионската титла.
Дори не съм и сънувал, че може да имам такъв шанс.
Но когато ви видях да играете, ти и Акаги,
за пръв път бях връхлетян от тези чувства.
Вие двамата дадохте надежда на отбора ни.
Накарахте ни да повярваме, че достигането на тази цел не е мираж.
Точно така! "През тези три години ще дам всичко от себе си, за да го постигнем".
Но когато ти напусна отбора, с моята мечта бе свършено.
С наличието само на Акаги, тази мечта вече не бе постижима.
Почти се бях отказал от тази цел
и тогава Рукава се присъедини към нас а Миаги се върна в отбора.
И тази година отново ни се отдава възможност.
Хей, "Четириочко",
май забрави някого.
И аз съм тук, геният Ханамичи Сакураги.
Ще млъкнеш ли поне за момент?
Въпреки че загубихме мача с "Районан", загубата бе само с една точка.
И когато започнах да вярвам, че тази година можем да спечелим
се появи и ти, Мицуи. След две дълги години.
Този, който разби мечтите ми
се завърна, за да разбие отбора.
Колко пъти още ще ограбваш мечтите ми, за да задоволиш егото си?
Ко... Когуре...
Кажи нещо, Мицуи.
Млъкни!
Когуре, мечтите ти нямат нищо общо с мен.
Това нещо наречено баскетбол... Аз вече...
Мицуи.
Миаги.
Единствено ти живееш в миналото.
Аз съм, отворете вратата.
Отворете вратата.
Не губи надежда...
... до самият край.
Веднъж откажеш ли се, за теб играта е приключила.
Когуре!
Толкова си наивен, Акаги!
Мицуи! Мицуи! Мицуи!
Треньоре...
Треньор Анзаи...
Аз... искам да играя баскетбол.
Искам да играя баскетбол!
Ето!
Мицуи!
Какво! Не мога да повярвам! Та той е наполовина момче, наполовина момиче.
Мицуи се подстрига.
В него се завърна стръвта за победи.
Мисля, че има нужда от обиграване със съотборниците си.
Не е лесно да заличиш две години безделие.
Но вярвам, че някой ден той ще бъде важна част от отбора.
Давай, Мицуи!
Всичко опира до духа! Напред "Шооку"!
Подвластен на силните емоции от появата на треньор Анзаи
Мицуи се завърна за пореден път в отбора на "Шооку".
Толкова съм самотен, в този голям град...
Захвърлен съм тук, като празна кутийка.
Ако любовта е докато се опознаем напълно, то...
... тогава нека заспим завинаги.
Не ще се разделим, докато не настъпи краят на света.
Как желая нощите да са безкрайни.
Защо не можем да върнем времето назад?
Дори овехтялото сърце може да бъде разбито...
Мимолетни меланхолични мисли... в тази трагична нощ.
В следващият епизод:
Превода е дело на аматьор. Чувствайте се свободни да редактирате.
Превод и субтитри: Т. Ибрям